Нашата сила не е в думите, а в делата.
В еврейския гений.
В заключение, само няколко думи,
защото времето е кратко, а задачите много.
Еврейския гений отново постигна безпрецедентен подвиг,
без сравнение в историята на нашия народ,
които се завърна в своята родина след 2000 години
с цел да изгради големи предприятия,
които са несравними с всяко друго място,
Аз съм щастлив и горд да открия официално
това прекрасно изложение на цветя...
Път. - Какво? - Път. - Път.
Този път. Този голям път.
Път с две платна, отворен за "колесниците и кавалерията на Израел".
Приятели, стоя и очите ми са заслепени от красотата.
Това, което виждам илюзия ли е?
Или мираж?
Браво, приятели. На всички присъстващи тук.
Приятели, нашата сила не е в думите, а в делата.
В еврейския гений... Нека... Все още има време.
Ние сме по средата сега. - Стига. - Какво? - Стига.
Режа.
Поздравления. - Поздравления.
Моля ви, може ли?
Браво!
Шайке Офир
Във филма на Ефрайм Кишон
"Лисицата в кокошарника"
Translation ZALMEN BEHAR
Мислиш ли, че бях многословен? - Не, не публиката беше неорганизирана.
Но като цяло?
"Колесниците и кавалерията на Израел", направо класика!
Винаги цитирам Библията, тя е неизчерпаем източник.
Какво сега? - Парламента.
Трябва да чуеш речта ми днес.
Днес ще изразя много ясно позициите си. Без задръжки.
Г-н депутат...
Много добре, но не на гърба на работника.
Депутат Долникер, моля ви! - Добре, добре, приключвам.
Влизай, Зеев.
Видя ли каква тишина, когато започнах да говоря?
Те пребледняха. - Невероятно, г-не, бяхте страхотен.
Господа, трябваше да го поставя на място.
Не на гърба на работника!
Какво сега? - Жените.
И така, другарки, когато жена ми ми каза:
Долик, момичетата искат да знаят за еманципацията,
аз й казах: Как мога да откажа на такива сладки момичета?
Тридесет години нашите пътища са разединени.
Казах й: "Геула, върви по твоя път, по женските организации,
а аз ще вървя по обществения сектор.
И това другарки, беше началото на освобождението на жените.
Не като еманципацията в Америка, дето захвърлиха сутиените.
Но най-важното... - Благодаря ти, Долик.
Другарки, кафе и пай във фоайето.
Ще се срещнем отново следващия четвъртък, довиждане.
Ти ме спря точно като стигнах до същността...
Ти говори повече от час и половина. - Това беше изключително неучтиво.
Изчисти си устата.
Ще им дам аз, една еманципация.
Не от тази страна, от другата страна.
Глупаво безпредметна игра. Детинска.
Това е последният ми мандат в спортната администрация, обещавам ти.
Само обещаваш. - Тръгвай!
Фабриката е в стачка от няколко дни.
Мениджърите правят всичко е възможно.
Господа, нека поговоря с тях накратко,
и всичко ще бъде отново наред в рамките на минути.
Благодаря ви, г-н Долникер. - Другаря Долникер. - Да.
Ситуацията е много напрегната точно сега.
Те искат 8,5% повишение.
Това не е въпрос на проценти, а на принципи.
Ще им произнеса моята реч за "Израелски работник".
Не, Долникер, много бързаме днес.
Имаме да ходим на изложението по керамика.
Марки? - Керамика.
Каква керамика? Остави ме на мира сега!
Приятели, работници,
уважаеми членове на комитета.
Нека ви кажа, като приятел, разбира се,
нито 30 нито 60 лири ще променят икономиката.
Ще промени много, г -не, в моя дом. - Какво ще ядат децата ми?
Другари, моля ви, Умолявам ви. Другари!
Всички ние носим бремето за развитие на страната.
Какво е твоето бреме?
Другари, аз представляват вас, а не директорите!
Кой те е поканил тук!
Другари, аз съм един от вас!
Воювам ден и нощ за работниците!
Автор и режисьор Ефрайм Кишон
Колко е часът? - Моля? - Шест и половина.
Радио, радио. - Какво иска той?
Военния канал. - Включи радиото, другарю.
Аз съм член на комитета за подправки и ще ти кажа,
че има достатъчно пипер в... - Но не кимион, г-н Долникер.
Щом няма кимион, значи няма. На какво прилича това?
На Шохета дето не му дали да свири на Шофар на Рош А-Шана.
Равина казал: "Чух, че не си минал през ритуалната баня".
На идиш звучи по-добре.
Г-н Долникер трябва да се въздържа за най-малко 3 месеца
от всякаква обществена дейност. - Той да не е главен секретар?
Политика. - Какво? - Нещо подобно, на медицината.
Какво? - Да не си глуха или нещо такова?
Г-н Долникер трябва да отиде на почивка.
Но д-р Аронович... - Всичко е наред, Долникер,
ще отидем в Италия, на "Лаго ди Маджоре".
Няма да напускаме страната, освен ако не е за мисия.
Това може да се уреди. Ще се свържем с партията.
За какво говорите? Сериозно ли мислите,
че Долик може да оцелее без срещи, събрания, речи?
Ще отида инкогнито до някое отдалечено село,
където никой не знае кой съм.
Ако такова място изобщо съществува.
Стигнахме ли вече? - Не още, господине.
Как е името на това село? - "Кимионово".
Там те отглеждат кимион. - Чудесно.
Но не виждам тук никакво село на име "Кимионово".
Ето го, "Кимионово". - Долникер, това е Сирия.
Това не е село, това е нищо.
Всъщност, много изостанало място.
В колко часа сутринта пристигат вестниците в селото?
Не пристигат. - Не пристигат?
Тогава как местната интелигенция
следи световните събития, ако мога да попитам?
Не ги следи. - Не ги следи? Чудесно.
Това ще е всъщност страхотна освежаваща почивка.
Без шум, нито преса.
Какво ти е, Зеев? - Не се чувствам добре.
Дишай дълбоко. Вдишвай и издишвай.
На какво прилича това?
На Шохета дето не му дали да свири на Шофар на Рош А-Шана.
Знаеш го това, нали? - Разбира се. - Да.
Равина му казал: "Чух, че не си минал през ритуалната баня".
И Шохета му казал: "Водата беше студена".
Равина казал, ето тук е смешното!
Равина му казал:
"Auf Kaltas blaz man nicht".
Което ще рече, не духаш това, което е студено.
На идиш е по...
Какви са транспортните възможности от тук?
Господине, говорите с транспортните възможности.
Кога ще идваш пак до селото?
Обикновено докарвам стоки на всеки два месеца.
Освен ако не изпратят пощенски гълъб преди това.
Какво? - Гълъб. - И пеш?
Седмица пеш до най-близката автобусна спирка.
Хубаво е от време на време да се върнеш сред природата.
Дори и за един гражданин като теб, Зеев.
Добре, другари, да вървим!
Планински въздух!
Ще се насладим на тази прекрасна провинция за няколко дни.
Много е здравословно. Извинете, другарко, може би...
Добър ден, господине.
Извини ме, другарю, би ли ни препоръчал хотел?
Дойдохме на почивка. Те не ме разпознават.
Внимавай, Долникер!
Другарю. - Извинете ме, може ли багажа...
Работници.
Предимно, работници.
Тази сграда ми изглежда като хотел.
Влез при другарите, и резервирай две стаи.
Отделно, разбира се. За мен на Югоизток, по възможност.
Да, Долникер. - Не забравяй инкогнито.
Разбира се! - Без намек. - Разбира се!
Да не се споменава името ми. - Имай ми доверие.
Привет, аз съм секретаря на Амиц Долникер.
Моля? - Амиц Долникер е тук.
Малка, ела за малко, не мога да разбера нищо.
Какво има, Елифаз?
Здравейте, госпожо. Аз съм секретаря на г-н Долникер.
Г-н Долникер би искал стая.
Кой е той? - Депутата от парламента Долникер.
Той е централна обществена фигура, заместник председател.
Той турчин ли е? - Не, Долникер.
Жалко, не го познаваме.
Познаваме само един ръководител от "ПИКА". (заселническа организация)
Но той е голям човек. Може би най-големия в цяла Палестина.
Той е инженер. - Инженер?
Инженер. - Разбрах.
Е, Зеев, те ме разпознаха, нали? Нали?
Все още не. - Не още. Перфектно.
Това означава, че инкогнито върши работа.
Надявам се, че поне стаята ми гледа на югоизток.
"Толкова е хубаво да се живее в наше село.
"Ние сме много щастливи тук.
"Аз пия вино, хайде наздраве.
"При нас всеки ден е празник...
"Няма второ място като "Кимионово"
"Няма по-добро място в целия свят
"Има дъга на небето, аз си работя в обора.
"Не ме интересува света отвън... "
Зеев. - Какво има?
Какво прави тя тук? - Кой?
Геула, моята съпруга. Не виждаш ли?
Шегуваш ли се? Това е жената на кръчмаря Елифаз...
"Не ме интересува света отвън... "
Д-р Ерманович? Как попаднахте тук?
Какво ти става? Това е кръчмаря.
Добре ли си?
Нищо, просто за момент... - Не се притеснявай, ще ти мине.
"... животът тук е като сън
"Няма по-щастлив човек от мен
"В цветущите полета с кимион...
"... животът тук е като сън
"... тук животът е щастлив и мирен... "
Добър вечер, г-н Инженер.
Настанихте ли се в стаята? - Да, госпожо.
Съжалявам, че е на втория етаж.
Ние имаме само две стаи и...
Другата е за нас двама.
Ние не сме дошли за лукс, дошли сме за отдих на село.
Няма значение. Чувствайте се като у дома си.
И ако имате нужда от нещо, просто почукайте на вратата ми.
Благодаря, госпожо.
Добро е.
Кой е този?
Шохета на селото. (ритуален касапин)
Какво прави той? - Проверява дали храната е кашер.
Кашер? Това не е легитимно.
Трябва да признаеш, че на пръв поглед е изненадващо.
Да ти се спусне лъжица в супата ти ей така...
Но кашера е законен...
Мога ли да знам от къде познаваш тази девойка?
Живея в къщата на баща й. Цема Гуревич.
Той е местния обущар.
Тя има страхотно тяло.
Не обичам такъв вулгарен хумор на масата.
Тя е глуха и няма. - Още повече.
Г-н Гуревич, ако не греша.
Преди всичко, поздрави от парламента, господа.
Исках да попитам, другари,
дали всички ястия тук се правят с толкова много кимион
както в супата от кимион, която току-що изядох?
Това не съм аз.
Нищо лично, разбира се.
Зеев, не се преструвай, казал си им, нали?
Аз, откъде знаеш? - Откъде знам? Виждам!
Толкова са развълнувани от моето присъствие,
дори не смеят да ме погледнат в лицето.
Бедните хора, нямат чести официални посещения.
Приятни селяни. Ще им направя кратка реч.
Не, не, не сега. - Защо не?
Те със сигурност го заслужават.
Хора от Кимионово,
дами, господа, възрастни членове,
новодошли, другари.
Бих искал да ви благодаря от сърце,
за неформалното гостоприемство,
ако мога така да се изразя, другари...
Остави ме на мира, Зеев, говоря!
Трогнат съм от уважението ви към мен.
Нещо повече, не желая ненужни церемонии.
Въпреки това... - Тихо, ядем!
Супата ще изстине!
Тук ядем и само ядем.
За Бога, какво е това?
Това е вечеря.
Зеев, не съм в настроение за детските ти игри.
Нито аз. Какво друго да се прави в това скапано село?
Наричаш това село? Воняща дупка.
Нямат течаща вода. Нито електроенергия.
Аз ли исках да дойда тук? - Кой тогава? Аз, може би?
Зеев, повече няма да се вслушвам в съветите ти за ваканция.
С цялото ми уважение към работниците,
тези селяни, не само са изостанали
няколкостотин години от цивилизацията,
но те са невероятно бедни духовно!
Невежи,
които дори не са чували за Амиц Долникер.
И не ми казвай...
Зеев!
Съжалявам, ставаше въпрос за моята стая.
Зеев, виждам, че провинциалния живот има много отрицателен ефект върху теб.
Контролирай желанията си, или ще загубиш човешкия си образ.
Кимиона, Долникер, дава много енергия.
Наистина, бил съм с жени. Заобиколен от тях,
но винаги на основата на чувства и взаимно уважение.
А не на животински еротизъм.
Добре, Долникер, не знаех, че е толкова свещено за теб.
Поздравления, млади човече.
Здравейте, г-н Инженер!
Аз не съм инженер и нямам нужда от титли,
след като името ми е Амиц Долникер.
Миха. Приятен ден, г-н Инженер.
Бих искал да се видя с председателя на общината.
Кравите току-що ядоха. - Къде е кметството?
Където и да отида, всичките крави ме следват.
Г-н Долникер би искал да разговаря с лидерите на селото.
Тези, които организират нещата. Е?
Тук няма неща. - Договорките.
Бръснаря пише списъка за всеки камион
и на стоките, които... Той...
Аз не знам.
"Ще вдигна очи... "
Здравейте, другари.
Приключих.
Карми, запиши за камиона две кутии с гвоздеи за дърво
размер 3. - Г-н Гуревич,
такова ли е типичното време за този сезон?
Добре.
Кой е наред? - Има ли опашка?
Който бърза повече?
Имам високо кръвно налягане.
Благодаря ви за вашата любезност.
Бръснене? - Моля ви. - Ривка.
Надявам се, господа, че вашият бръснач е остър,
моята брада е известна, със своята твърдост.
Какво исках да кажа? Исках да попитам, господа,
след като изпълнявате обществена функция
от жизнено значение.
Мислили ли сте, господа, да дадете официален,
управленски статус, на функциите за които отговаряте
също като връзка с централното правителство
и като отговорен за тези, които каните в селото.
Кой? - Барона!
Приключих.
Подстрижка, моля. - Приключих.
Не, исках да те попитам. - Приключих!
Мислех, че мога да очаквам малко вежливост.
Аз съм в края на краищата фигура от значение...
в създадената йерархия на властта.
Приключих. - Приключи.
Дори и малкият племенен род на Шейх Абу Солиман
разпъва червен килим в краката ми.
Той ми каза, пред всички:
"Г-н Долникер, аз съм прах в краката ви!"
Днес, без подстрижки. Вторник е.
Колко ти дължа? - Тук не се плаща.
Не се плаща? Добре!
Зеев! Зеев!
Вкъщи, у дома!
Къде е гълъба? - В гълъбарника, Долникер.
Ти, приятелю, можеш да правиш каквото искаш.
Аз няма да остана нито ден повече в това ужасно място.
Шшш... - Не ми шъшкай!
Ще те шъшна аз... Чувал ли си такова нещо?
Вторник не правили подстрижка.
Това прилича на гълъбарника! - Това е гълъбарника.
Дай ми съобщението! Бързо!
Добре. - Ето, ето...
"Помощ. Изпратете транспорт. Въпрос на живот и смърт.
Долникер, Мобилна поща "Кимионово".
Добави да съобщят и на пресата.
Те ще дойдат така или иначе. - Успех, другари.
Дръж стълбата. - Ще я държа.
Къде е, по дяволите? - В коша е.
Вкарвам си ръката. Само минута.
Колко време ще отнеме, за Бога?
Вържи съобщението на крака му.
Не стягай много, може да спре кръвотечението.
Е? Е?
Защо не излита? - Може би се чувства щастливо тук.
Какво значи щастлив? Той има мисия!
Лети, лети! Към централата на ул. Дубнов №1.
№11. - 11.
Не го обърквай. Лети!
Е, той ни игнорира нарочно.
Кои сте вие? Какво правите тук?
Хванаха ни. Да се махаме веднага!
Кои сте вие? Какво правите тук?
Побързай! Цялото село е след нас!
Половин час се моташ с един гълъб...
Защо ме доведе в това ужасно село?
Човек на моята възраст?
Аз исках в "Лаго ди Маджоре". - Лаго ди Маджоре?
Ето това е в главата ти.
Но да вържеш едно малко съобщение на крака на птичето не можеш.
Трябва да ме измъкнеш с теб!
Това вкъщи ли ще си го носим? - Не.
Не? Тогава го хвърли!
Бягай! Бягай!
Ти луд ли си? Съпруга ми е тук в леглото!
Мамо, не, господа.
Не, другарю, нека ти обясня.
Вън!
Дърт сваляч! Нямаш ли срам!
Това ли получавам за моето гостоприемство?
Позволете ми да изясня тази жалка случка.
По дяволите всички инженери.
Г-н Инженер. Г-н Инженер.
Г-н Долникер! Погледнете се!
О, мъжете, всички сте еднакви.
Позволете ми, госпожо, да обясня ситуацията.
Какво да обясняваш?
Следващия път, бъди по-внимателен. Само ми кажи преди това.
Госпожо... - Аз съм Малка.
Покажи ми главата!
О, г-н Инженер!
Колко дълго ще останеш тук в "Кимионово"?
За съжаление, не за дълго. Защото не мога дълго да бездействам.
Не и моя милост. - "Моя милост"...
Какъв човек! Говори като учител. "Моя милост"...
Какъв сладък инженер!
На първо място, госпожо, не съм инженер.
Вие го казахте просто от любезност.
Довечера ще те... Ще те чакам в гората.
Защо ще ме чакате в гората, госпожо?
Той се шегува. Тази вечер ние двамата, в гората.
Само аз и... твоя милост.
Някой идва! Вашият асистент.
Ако мъжът ми попита, кажи му, че си влязъл по погрешка.
Не, не мога да лъжа.
Но... ще измисля нещо.
Добро утро, Долникер. Да не сме паднали?
Доста приключения.
Снощи влязох в стаята на жената на хазяина.
Разбирам, объркал си вратата?
Ужасни болки в гърба. - Чакай.
Отзад, на гърба. - Тук?
Малко на ляво.
Тук. Да... Като разярен вълк.
Добре, че скоро ще се махнем от тук.
Не бързам, Зеев. Продължавай, продължавай.
В крайна сметка, дойдохме тук за да се отпуснем.
Нямам обективни оплаквания, Зеев,
от това приятно село. - Приятно село?
Обективно. - Нека признаем.
Тези селяни имат потенциал.
По-силно, Зеев. От другата страна. Там.
И ако не беше тяхната изостаналост, можехме дори
да създадем солидно село. - Как се чувстваш, Долникер?
Как е кръвното налягане? Сърцето?
Никога не съм се чувствал по-добре. Да вървим!
Зеев, може да ми е малко трудно да ходя.
Но нека го наречем, временна трудност, нищо сериозно.
Дръж, Зеев. Ето, така.
Да вървим, Зеев. Няма проблем.
Остави. Ще се оправя.
Остави, Зеев, остави ме.
Няма организация. Няма администрацията тук.
Ако само някой научи тези добри хора,
на някои елементарни социално политически концепции.
Какво? Какво им липсва? - Какво?
Дали е нормално, дами и господа,
че това село дори няма лидер?
Никой не поема обществена длъжност без някакви облаги.
С изключение на теб, разбира се. - Това е вярно.
Какви ползи могат да имат тук?
Това. - Какво? - Транспорт.
Какъв транспорт? Зеев, какво говориш?
Слушаш ли ме изобщо? За Бога!
Транспорт? Зеев, ти премина теста.
И с транспорт искаш да кажеш лично превозно средство.
Разбираш ли? Да? Слава Богу!
Как беше идеята? - Отлична.
Виждам, че си започнал най-накрая да чувстваш пулса на политиката.
Затворено! - Затворено, днес е четвъртък.
Не бръснем, не бръснем!
Не съм дошъл за това, а за обществени дела.
Какво иска от мен? - Подстрижка. - Затворени сме.
Приятели, дойдох тук за да ви помогна.
Дойдох да оставя на г-н Хасидов колесница, която взех под наем за него.
Колесница? - Колесница! - Защо за мен?
Защото ти си кмета на селото. - Какъв кмет?
Кмет де факто.
Не е хубаво да се говори така на хората.
Защо другари? Г-жа Хасидов, не е ли съпруга ви,
официалния стоков администратор на селото?
На селото... - Тихо!
Вярно, винаги карат Залман да го върши.
А сега, дами и господа, той ще бъде възнаграден.
Служебно превозно средство, ще бъде на негово разположение утре.
Глупости! - Защо не, Залман, защо не?
Защо да не отпочинат кльощавите ти крака?
Щом г-н Инженера е взел под наем това нещо за теб безплатно.
Разбира се, това превозното средство е служебно.
Чакай, чакай... Жена, какво ще кажат хората?
Няма да ставам за смях!
Не г-н Инженер, няма да седна на това нещо, никога!
Г-жа Хасидов, какъв срам! - Не, не, господине!
Не ме познавате. Когато кажа не, значи не!
Получих го като подарък. Не го исках.
Това е само временно. Не го исках.
Не го исках. Безплатно. Безплатно. Само временно.
Залман, кмета на селото. - Тихо, тихо!
Какво? Нека знаят. Залман е кмета де факто!
Ривка, как не те е срам?
Това е временно, не съм...
Залман е кмета де факто.
Кочияш, спри на пътя пред обущарницата, моля.
Познай кой е? - Твоя милост.
Вярно.
Може ли да седна? - Защо не?
Благодаря, госпожо.
Имаш хубава шия. - Така ли ви изглежда?
Цялата ми рода имаха мускулест врат.
Трябва да е наследствено. - Прегърни ме, моля.
Аз ли? За мен е чест, госпожо.
Вече не съм млад,
но все още имам сили.
Но ти си инженер? - Да, така е.
Харесва ми да съм с теб. - И на мен, Малка.
Почувствах се привлечен, когато за пръв път те зърнах.
"Зърнах". - Такива емоции не се появят често.
Дъхът ми спря и моето сърце започна да тупти като тъпан.
Като тъпан, сърцето ми, като тъпан!
Помня само един друг подобен случай, госпожо.
Беше в края на една прекрасна пролет.
Бях млад и красив.
Когато секретаря на партията ми се обади
и ми предложи да ръководя изборната кампания на нашата секция.
Тогава почувствах, че вече не съм само талант,
а като птица, която лети към небето.
Представи си, сладката ми Малка (царица),
аз, младия активист, от една страна,
и от друга партията, която е отворила ръце да ме прегърне.
Как достигнах дотук?
Мисля, че днес мога да разкрия цялата тази удивителна история.
И така, председателя, другаря Финкелщайн...
Какво става там?
Ще му дам да се разбере!
Какъв характер!
Струваше си да дойда в това село само заради теб.
Ти не ме прекъсваш и това е страхотно.
Какво? Искаше да попиташ нещо?
Как се озовахме тук? Инженера е на почивка.
Ваканция...
Аз, както винаги го следвам.
Знаеш ли, ти приличаш на Долникер.
Той също не чува хората, когато говорят с него.
Той също никога не говори. Той поучава.
Изнася речи.
Не ме разбирай погрешно, но не ми се нрави стария човек.
Нито той, нито другите старци с техните публикации.
И сега, ако позволиш, да започнем отново.
Равина му казал: "Чух, че не си минал през ритуалната баня".
И Шохета му казал: "Водата беше студена".
Равина казал, ето тук е смешното!
Равина казал: "Auf Kaltas blaz man nicht"!
На идиш звучи много по-добре, разбира се.
Защо ти разказвах този виц?
О, да, спомних си.
Разбира се днес това би могло да звучи странно,
дами и господа, но представи си, Малка,
Амиц Долникер работеше едно време в пътното строителство,
като обикновен работник. Да, да, но не физически,
като чиновник. Но това е важна функция.
След това, се издигах все високо в служба на обществото.
В продължение на 36 години,
станах заместник-председател на парламента.
Три ползотворни мандата.
Имах големи планове. Големи надежди.
Амиц Долникер министър в Израелското правителство.
Но някак си, по средата, не знам какво се случи.
Г-н Долникер, бих искал да говоря с теб насаме.
Защо, защо сега? Сега е обяда!
Настоявам, в интерес на двама ни.
Не, само в този форум, само в този форум.
Моят секретар трябва да присъства.
Г-н Инженер, аз също искам превозно средство.
О, така ли? Защо не каза веднага?
Зеев, не се облягай на мен. Г-н Ерманович.
За съжаление колесницата е на разположение на кмета.
Не разбирам. Той е най-тъпия човек в селото.
Той има важен пост. - Аз също искам пост.
Моля! Говори с бръснаря. - Ако той желае...
Господа, за сега нека запазим статуквото.
Що се отнася до снощи, повярвай ми г-н Ерманович,
беше... - Грешка. Хиляди извинения.
Да не го правим на въпрос. - Направи грешка, сбърка вратата.
Наистина, наистина.
Защо си толкова сигурен? - Г-н Долникер, на твоята възраст?
Моята възраст? Какво за нея? Г-н Ерманович,
не ти препоръчвам да ме подложиш на тест,
мога да те изненадам. Така че, моля, моля...
Важна е кандидатурата ми за поста кмет на селото.
С превозно средство.
Поздравления.
"Колко е тихо и спокойно
"кравата
"как яде
"очите й са червени
"нейните вимета са издути и пълни с мляко...
Махни тази глупава усмивка от лицето си, приятелю.
Ние не сме в парламента, но трябва да пазиш
репутацията на Долникер дори тук.
За какво говориш? - Ти знаеш много добре.
Ти и твоята любовница. - О, не се безпокой, господине.
Само аз и Дебора ви видяхме снощи в гората.
Тя няма да каже нито дума.
Вие сте били наоколо? - По стечение.
Благодаря. - Няма защо.
На твоите години, браво.
Е, чу ли какво каза Ерманович...
Този стар глупак!
И как е твоята малка приятелка?
"... една мила душа... "
Присъедини се Зеев. - Не знам думите.
Пей ла-ла-ла.
Няма нужда, Зеев.
Добре ли е? - Липсва малко сол.
Логично. Какво ново в религията?
Слава Богу, всичко е наред, но има няколко проблеми.
Нямаме пари за синагога,
но жената на бръснаря се вози на файтон.
Жената на кмета, другари.
Г-н Сефаради, вие също ще имате пост в селото,
и вашата важна жена ще има превозно средство.
Вие сте религиозен лидер, ако не греша.
Аз съм само шохет, г-н Инженер.
Ти на практика си равина. - Де факто?
Нещо такова. Сефаради, пусни си брада!
Добре. - Ти равин ли си или не?
Супата на кмета няма нужда от проверка.
Нали, инженере? - Вярно е, вярно.
Кмета има имунитет.
Всеки иска да бъде изведнъж де факто.
Ние дори не знаехме, че си имаме кмет тук преди.
Госпожо, те искат промяна във властта.
Жалко за тях, отвратително!
Какво си позволяват!
Песен пълна с носталгия. - За кого? - Кравата.
Виж кой идва!
Слушай, Залман!
Мисля, че това не е честно, да вършиш цялата работа.
Готов съм да правя списъка за камиона вместо теб.
Да пиша. - Добре...
Залман искаше да каже, че ти, Цема, са твърде зает.
И освен не пишеш много добре.
Жено, аз говоря със Залман!
Слушай, Гуревич, ще го оставим отворено за сега.
Статус... както го казва инженера.
Що се отнася до моите обувки, Цема, дето ти пратих вчера,
при теб за поправка.
Ще ти изпратя кочияша за да ги вземе.
Г-н Инженер, имам болен крак.
Искам да ходя през полетата с превозно средство, като кмета.
Скъпи приятелю. Не го решавам аз,
а справедливата демократична борба. - Готов съм на всякаква борба.
След ден или два комисията ще се събере
и общината ще реши. - Така ли?
Нека общината реши каквото иска. Залман!
Варвари!
Какво направиха с окото ви?
Тези животни! - Поколението на пустинята.
Нали инженера каза, че общината ще реши?
А сега той плаче.
Като дете. Всеки ден някое друго око.
Все пак, аз съм де факто! - Ти ли си де факто? Джудже!
Тихо!
Другари, какво ви става?
Какво става с вас, за Бога?
Демокрация е нещо крехко.
Юмруци и ритници няма да определят лидерството,
ами свободни избори. - Това не е ли достатъчно свободно?
Другарю Гуревич, предупреждавам ви,
всеки, който използва насилието като оръжие
ще загуби правото си да бъде избран за кмет на селото.
Какъв кмет? - Залман.
Защо Залман? - Защото той има файтон.
Нали, инженере? - Горе-долу, госпожо.
Съпругът ти е кмет де факто, така е,
но този форум ще избере кмет де юре.
Де факто, де юре.
Какво е това, де юре? - Залман!
Един момент.
Първо трябва да се подготвим идеологически.
Какво, не разбрах? - Политически партии!
Политически партии. - О, като приятелите на Цион!
"Вдигане на флага на Цион, флага на Йеуда!
"На колесници, на крака... " - Слушайте, слушайте,
Комюнике на Канцеларията на Инженера
А. Кмета е административен директор на съвета...
Първо ще създадем подходящото общество
и след това можем да се завърнем у дома триумфално.
А през това време? - Междувременно, другари,
ще съставим съвета, според различните социални класи,
сред доминиращите класи.
Долникер, за какви класи говориш?
Няма класи тук. Всички земеделци, са равни.
Къща, кимион, крави, глупост. Няма разлика.
Това е жалко. - Защо да е жалко?
Това е целта на социалистическия режим:
Пълно равенство, нали? - Точно така е,
но да не забравяме, че сме в началото.
Има определен процес. Да видим.
Имаме два големи блока.
На обущаря е единия и на бръснаря е другия.
Правителство и опозиция.
Само, има един проблем. - Какво?
И двамата са работодатели. Да, собственици.
Ако можем да намерим наемни работници, в това село,
експлоатирани. - Има един.
Кой? - Аз.
Какво? Не мога да изпратя моя асистент да бъде избран в Съвета.
Аз съм твой секретар, Долникер. - Знам, използвам местния жаргон.
Мисля, че намерих един потенциален комунист.
Здравейте, другари.
Колко струва да се оправят подметките
и токовете, моля?
Зависи, две торби с кимион за малка дупка...
А каква е твоята месечна заплата, ако мога да попитам?
Не знам. - И все пак, другарю?
Питай Цема. - Разбира се, Цема!
Очевидно.
Цема прибира в джоба печалбата,
защото ти, другарю не знаеш.
Но г-н Инженер още не си ми дал
някакви обувки за ремонт.
Изглеждаш гладен и слаб, другарю.
Трябва да работиш по-малко.
Колко часа на ден работиш тук, Гуревич?
Толкова, колкото си искам. - Това е твърде много!
Твърде много. Не виждаш ли,
че се възползват от теб.
Трябва да отидеш при Цема и ясно да му кажеш:
"Цема, от днес вече няма да работя
"колкото си искам". И ако той откаже,
стачкувай, което е легитимно. - Добре.
Иди при него и му кажи: "Цема, от днес
"искам да работя един час по-малко на ден".
Разбираш ли? Той ще каже половин час.
Ние ще смъкнем с 10 минути, разбираш ли?
И ако има конфронтация или спречкване,
на барикадите! - Какво?
"Напред към барикадите... "
Добре, сега г-н Инженер ще си ходите ли вкъщи.
Аз ще се погрижа за тези въпроси.
Не, ти не разбираш.
Този проблем е същността на работника!
Отсега нататък представляваш всички работници, там.
Всички подтиснати. - Цема, Цема,
Не влизай, той е тук.
Какво става? - Сега, давай.
Слушай, Цема. Г-н Инженера иска
да работя един час по-малко днес. - Добре.
Не само днес, всеки ден. - Добре.
Този старец има елементарни права!
Г-н Инженер, моят баща работи толкова, колкото иска.
Не е нужно да ми напомняш, че той е собственика!
Тази обущарница, искам да кажа...
Какво значение има? Дали е твоя, дали е негова...
Просто исках да попитам, имам обувки
дето ме стягат, може ли да се поправят?
Е, ще дойде утре. Приятен ви ден.
"Напред към барикадите... "
Скъпи другари, уважаем Парламент. - Тук е "Кимионово".
Уважаемо "Кимионово"!
Имам честта и удоволствието да открия
първото събрание на временния Съвет
на нашето село.
Другари, не доближавайте бюрото на председателя.
Седнете. - Добре, не знаехме...
Какво? - Всяко начало е трудно, Зеев.
Долникер, по-добре е, много по-добре.
Мислиш ли? Тази сутрин, окото ми почна да потрепва.
Това е въпрос на няколко дни, докато приключи.
Аз, аз! - Моля, другарко.
Предлагам да се изгради офис за Залман.
Какво, бръснарница не е ли достатъчна? - Твърде тясна за кмет.
Ти си тесногръда!
Първо да построим Синагога. - И печка в кухнята ми.
Какво друго? - Защо ни е офис за подстрижка?
Защо? - Член на съвета Гуревич
призовавам ви да спазвате реда.
Изтрий това от протокола. - Изтрито.
Другари, другари, трябва да разберете.
Всеки един от вас може да бъде кмет утре.
О, разбира се!
С Божията помощ.
Имаме консенсус, господа. - Виждам.
Г-н инженер, откъде ще вземем пари, за да построим
офиса за моето кметство? - От данъците, разбира се.
Точно така! - Разбирам.
Всеки земеделец, който има земя ще плаща данъци.
Не е добре, Цема има много земя!
Аз ще плащам според размера на кухнята ми.
Защото имаш малка кухня, нали?
Другари! - Трябва да се плащат данъци при бръснене!
При надуване на шофара!
Ти си само наблюдател! - Млъквай, равине!
Кажи това, което искаше.
При надуване на шоф... шоф...
Изтрито.
Другари, според моето скромно мнение, най-справедливо
ще бъде да се въведат общински такси
за луксозни предмети.
Предлагам кратка пауза. - Защо не?
Пауза, другари.
Те се консултират. - Това е легитимно.
Много мило, Малка. - Е, как върви?
На прав път сме. - Слава Богу.
За тази вечер, както обикновено? - Какво, както обикновено? - Ами...
А, в гората?
Г-н инженер, предлагаме като основа за общински данъци,
големите гардероби. - С три врати.
Защо такъв трикрилен гардероб?
Тъй като нямаме нито един такъв.
Бързо се учат, тези момчета.
Остави ги, остави ги.
Има още един проблем, г-н Инженер.
Никой няма такъв гардероб в цялото село.
Тогава, какъв е смисъла на такова предложение,
ако мога да попитам?
Това е въпроса, господа.
Извинете, г-н Председател, ако може.
Мисля, че не е важно, кой има такъв гардероб,
а кой би могъл да има такъв.
Говори на хората. - Добре, ваша чест.
"Когато умрем нека ни погребат в трикрилен гардероб.
"Има хора там... " - Стига, господа!
Господа, аз наистина съм щастлив
за празничната атмосфера тук,
но трябва да намерим разрешение
за справедлива данъчна система.
Препоръчвам да изберем главен данъчен агент.
Препоръчвам като главен данъчен инспектор...
Г-н Гуревич.
Бащата.
Цема, аз съм бирник!
Цема! Цема! Помощ! Цема!
Помогни ми, помогни ми, г-н Инженер.
Те искат да ме убият заради този трикрилен гардероб.
За какъв гардероб говориш?
Това е погрешно, господа.
Взели сте закона във ваши ръце? Много опасно.
"Напред към барикадите... "
Стани, стари човече. Изправи се.
Ти си избрания функционер. Не забравяй това.
Ставай, ставай!
Това, другари, се нарича власт.
Не искам това, ето ги кравите!
Един закон, без зъби е като зъби...
без закон. - Не разбирам.
Ще разбереш. Овчарю, ела насам.
Ще се присъединиш ли, другарю,
за да се наложи закона в селото? - Аз съм с кравите.
Изглеждаш силен и интелигентен, другарю.
Като временен председател, предлагам
да изпълняваш длъжността на жандарм. - Кой?
Полицай, нали?
Аз, аз не съм полицай. - Кой говори за полицай?
Предлагам ти началник на полицията в "Кимионово".
Главен началник? - Подполковник.
Защо под? - Ти ще станеш някога полковник.
Полковник, това е нещо друго, но...
Само жандарм, не...
Но кой ще се грижи за кравите, ако аз съм началник полицай,
подполковник? - Кой ще се грижи? Ами аз.
Да...
Инженер кравар. - Какво от това?
Амиц Долникер ще бъде пастира на селото.
Винаги съм вярвал в личния пример.
Днес аз, утре ти. Така ще е, другари,
към поляната. Кой ще е първият доброволец за
утре сутрин? Да излезе крачка напред!
Наглеждай черната, тя е недисциплинирана.
Хей, кафявата крава, призовавам те към ред!
Долникер, не си в парламента.
Ние сме свидетели на безпрецедентно събитие.
Какво стана? - Нищо, настъпих органичен отпадък.
Не си плащал данъци. - За какво?
Без простащини, Зеев.
Срещите на Съвета вървят добре,
ние сме пред свободни избори... Накъде отивате?
Строежа на сградата на Кметството върви по график.
И всичко това... Всичко това, Зеев,
в рамките на една политическа рамка.
Трябва да плащаш данъци. - Данъци. - Трябва да платиш.
Политическа рамка? - Всяко начало е трудно.
Няма зрялост.
Спри този шум. Това ме изнервя.
Звуци от листата, това е част от природата.
Може ли да ти доверя нещо? Харесва ми да не правя нищо.
Долникер се радва да не прави нищо! - Забелязва се. Добър апетит.
Страхотно. - Хапни нещо. - Къде е кимиона?
Какво? Под носа ти.
Малка, Малка, престани, съпругът ти може да ни види.
Елифаз не може да види нищо, той замина.
Къде? - Отиде в града с камиона.
Знаеш ли какво ще донесе? Картина от маслени бои,
и златен часовник за мен.
За какво ти е златен часовник, Малка?
Всеки поръчва всякакви неща.
И в действителност не е златен, само е позлатен отвън.
Но за какво ти е позлатен часовник,
когато над теб си имаш Божия златен часовник?
Но той не показва секундите. - И какво от това?
Уважаеми г-н Инженер, жена в моята позиция
трябва да бъде точна.
Искам да кажа, че съм жена на член на Съвета,
не на обикновен земеделец. И освен това, извини ме,
е време, ние жените на общинарите
да се организираме. - За какво?
За да се подобри статута на жените в селото,
и да се заздрави моя собствен статут.
Не, не, не!
Долик, Долик, как си се променил!
Чакайте, господа, не се блъскайте, моля ви, има опашка!
Шофьор, донесе ли музикална кутия?
Ами моя комплект чинии? - Всеки ще получи своето.
Оставете ме да работя!
Има вносен афтършейв. Колко флакона?
Три. - Три.
Кой друг?
Карамелени бонбони! - Бонбони карамел следващата седмица!
Ами моя комплект чинии? - Чинии.
Къде е моя шофар? - Ето ти автоматичен шофар.
Какво искаш да кажеш? - На батерия. Хващай!
Харесва ли ви, деца? - Да, г-н учителю.
Да вървим.
Кмета!
Кочияш, заведи жена ми вкъщи и се върни след 40 минути.
Залман, имам нужда от файтона. Имам толкова работа!
Ривка, помолих те да не използваш файтона през работно време.
Тръгвай!
Внимателно, внимателно! По-леко.
Това е трикрилен гардероб. Занеси го в моя дом.
След това разтоварете мебелите за канцеларията.
Какво е това събиране, Зеев?
Това е бюрото на секретаря ти... По-бързо, внимателно.
Като деца. Не можеш да ги оставиш сами за една минута.
Внимателно. Казах, внимателно.
Бавно, бавно.
Много добра шега наистина.
На сградата за Кметство са построени само 4 стълба.
Но вместо това успя да превърнеш
цялото в един голям склад. - Внимавай!
Може ли да попитам, господа, каква ще е реколтата на кимион,
ако всички само се шляят напразно?
Мислиш ли, че реколтата ще бъде добра?
Не, категорично не.
Ако реколтата е лоша,
финансовите доходи на селото ще са лоши, нали?
Моля те, не в този форум. - Защо не?
Виж, г-н Инженер, ако реколтата е лоша,
това ще е много добре за нас.
Няма да има достатъчно кимион в страната, а цените ще нарастват...
Казах да внимаваш с това!
Добрата реколта ще е катастрофа за нас.
Парите, господа, не са всичко.
Има също световна гледна точка. - Лоша ли е световната гледна точка
да правят повече пари с по-малко работа?
Просто ей така, цените...
Слушай, Долникер, поне ние инженерите,
се разбираме взаимно, нали?
Извини ме, моя стол пристигна.
Моля, бавно, това е моя стол!
Бавно! Остави го тук.
Добре! Добре!
Спри това!
Цялото село се срутва пред очите ти, а не ти пука?
Какъв е проблемът?
Не, Зеев, те не са същите сладки хора,
които срещнах тук, когато пристигнах.
Бог знае какво им се е случило. - Някой лош дух.
Някой е поставил лош дух в това село.
Но как? Ние бяхме тук, през цялото време!
Ти ме питаш как?
Може би аз съм малко виновен.
Трябваше да им кажа от самото начало,
че няма да участвам в никакви обществени дейности.
Можеше да ми напомниш, нали?
Но акъла ти беше на друго място.
Хайде, Долникер. - Зеев, много съм разочарован.
Много съм разочарован.
Какво е това? - Пропаганда за изборите
Но защо в този вулгарен стил!
"Как плешивия бръснар, спечели парите за големия гардероб?"
Защо трябва да пишат "плешив"? - Защото той е.
Зеев, Зеев, твоя хумор!
Отиди в Съвета и кажи от мое име,
Долникер каза. - Не, Долникер, съжалявам,
писна ми цялата тази работа.
Искаше да повдигнеш нивото на селото?
Мисля, че нивото е много високо.
Не участвам повече. Считай ме вън.
Аз съм вън.
"Защо дъщерята на обущаря е надула коремчето?"
Зеев, син на Давид, син на Израел.
Вземаш ли за съпруга тази девица...
Дебора, дъщеря на Гуревич?
Стачка.
Е? - Е? - Е?
Виж се само!
Не мога да те заведа никъде вече!
От работа идвам. Не съм издоил още кравите.
Остави ме на мира с тези крави!
Не говори по време на церемонията. - Просто й обяснявам...
С по-прост език, г-н Асистент,
ще се ожениш ли за тази млада жена?
Вижте, господа. Как мога да съм сигурен, че това е...
Разбира се, че ще го направя. - "Ако те забравя, о Ерусалим,
"нека изсъхне дясната ми ръка. "Песен за булката и младоженеца... "
Сега ви обявявам за съпруг и съпруга.
Зетко!
Поздравления!
Моят зет! Господа!
Ще регистрирам на името на моят любим зет,
три хектара от моите плодородни полета с кимион!
Къде? - Да видя булката!
Не се притеснявай, той просто отиде за глътка въздух...
О, ти не можеш да ме чуеш...
Не се притеснявай, чакай тук. Ще отида да го доведа.
Не мърдай от тук!
Зеев, къде изчезна? Малката е притеснена. Ела.
Поздравявам те от дъното на сърцето си, синко.
Това е най-хубавото нещо, което си направил последните 10 години.
Да се ожениш. Да отгледаш ново поколение земеделци.
Защо си тъжен, Зеев?
В обществената ти кариера, ти бе достигнал върха.
Ти беше секретар на Амиц Долникер.
Къде по-високо може да се изкачиш?
Секретар на Амиц Долникер? - Да.
Стигнах върха? - Да.
Кариера... с теб?
Кой си ти, Долникер? Какъв си ти?
Какво друго знаеш, освен да плямпаш с часове?
Като стар грамофон. Глупави безсмислени фрази.
"Аз ще отгледам ново поколение земеделци".
Кой си ти да проповядва? Горкия мечтател.
Стар глупак. Кажи ми, Долникер,
Кога беше последният път, когато си държал мотика в ръка?
Кога си засадил поне едно цвете в саксия?
Имаш ли професия? Някакво познание?
Ти си лидер на работниците. Говорил ли си някога с един от тях?
Долникер, не чувстваш ли, че ти се присмиват?
Направи ни услуга. Отиди да си починеш у дома.
Дай ни почивка, не искаме повече хора като Долникер!
Не искате? Добре.
Може би съм просто един старец,
който не е направил нищо освен да плямпа.
Може би съм просто мечтател който не е построил нищо,
но този стар човек е дал цялата си душа
за това, което е направил. Или не е направил.
А ти, мои талантливи практичен асистент,
постигнал си позицията си много бързо,
но без вяра и радост от живота.
Само за кариера. Да.
Когато Долникер се оттегли да почива най-накрая,
той ще се оттегли беден и невинен,
без да му е останало от целия живот нищо, освен вярата,
че е служил на народа си.
А ти, Зеев, дори това не възприе от мен.
Много съжалявам, но няма да мога
да те спомена в моята автобиография.
Много благодаря, хубави обувки. - Това ли е всичко?
Обувките на Гуревич гласуват за обущаря!
Всичко е наред сега. Тръгвай. Вярвам във вас, господа.
Следващия!
Надявам се, че ще гласуваш за Всемогъщия?
С Божията помощ. - Много добре. Бог да те благослови.
Искаш разрешение да поръчаш бинокъл?
Да. - Какъв вид?
Такъв, дето вижда надалеч. - Подал ли си молба?
Да. В 7 екземпляра. - Седни.
Седни, г-не.
Имаш ли номер? - 17 Б.
Ще отворим досие.
Ало? Хей, телефона. - Какво?
Канцеларията, здравейте. - Здравей.
Остани на линия, кмета иска да говори с теб.
Добро утро. Това е инженер Хасидов.
Да, г-н кмете.
Дълга ли е опашката? - Както виждате. - Какво?
Справяме се, господине.
Продължавай до второ нареждане. Разбра ли? - Да
Подпиши тук, моля.
Ще получиш писмен отговор. - А разрешително?
След 3 месеца. - Толкова време?
За кой ще гласуваш? - За бръснаря.
Две седмици. - Благодаря.
Паролата? - "Кмета ще остане кмет".
Не чух добре? - Кмета е кмет!
Свободно. Следващия! - Аз. 17 В.
Кажи ми, Залман, трябва ли да чакат в офиса?
Защо не? - Те се потят.
По време на избори, трябва да сме издръжливи, скъпа.
Аз няма да издържа! - Млък! - Добре.
Къде си тръгнал? - При Залман бръснаря.
Няма го. - Как така? Нали го виждам.
Може би. Той излезе.
Имате ли среща? - Шегуваш ли се?
Съжалявам. Ще ви запиша среща за неделя.
Целуни ме отзад.
Пелтек такъв!
Не съм пелтек! Аз съм висш функционер!
За Бога, Залман!
Затворил си се като цар!
Кмета е зает в момента.
Какъв е въпроса, приятелю?
Въпросът е, че си строиш плевня
с публични средства. Вместо общинската сграда.
Искате ли да подадете жалба? - Искам да знам истината.
Г-н Долникер, извинете ме.
Виж, Долникер, сградата малко се забави
затова взехме парите и ги инвестирахме в нова плевня.
Но това е корупция. Корупцията!
Обществен служител не може да се възползва от обществени пари.
Дали ще е торба цимент или връзка за обувки.
Колко торби цимент открадна, плешивецо?
Без коментар! - Без коментар?
Може ли да попитам скъпа госпожо,
какво планирате да правите с тези четири стълба?
Слушай, Долникер, знам много добре, кои има интерес
от такава провокация.
Гуревич също взе три торби цимент!
Инженер, наистина не трябва да се месите.
Това е вътрешен въпрос. Няма значение.
Той е взел, аз съм взел, те са взели.
Не трябва да се месиш... - Ние ще се оправим.
Вие превърнахте това място в Содом и Гомор!
Това е, което направихте от селото! - Полиция! Искам полицията!
Този човек нарушава реда!
Сложи го в ареста. - Вашият час наближава.
Когато дойдох тук, бях очарован от вашата наивност,
вашата честност...
Ти си просто съветник, Долникер, аз съм кмета де факто!
Нямате право на съществуване без честност!
Гръмни се! - Идиоти, живеете на най-красиво място
и го превръщате в лудница! - Престъпник!
Ленивци, отивайте да обработвате кимионовите полета!
Г-н Инженер, г-н Инженер!
Къде съм?
Сред приятели, г-н Инженер, сред приятели.
Дойдохме да се извиним за вчерашния инцидент.
Не беше нищо лично, г-не.
Аз ви презирам. Искам да напусна това място!
Искам да се прибера у дома. У дома!
Моля! Ти си свободен да си заминеш, Долникер.
Какво искаш от мен? - Г-н Долникер,
научи ме как да изнасям реч. - Това ли е?
Не! Няма да ви помогна да бъдете избрани наново.
Не, тогава ще гладуваш, приятел!
Тук ще бъдеш погребан, стари човече.
Чакай, чакай, говорим си, нали?
Уважаеми г-н Хасидов, вие говорите много добре.
Ти говориш като истински инженер.
Но аз искам да говоря като теб. С часове.
Без никой да разбира нито дума.
Както вас, г-н Инженер.
Благодаря! Каква наглост!
Наглост или не, Гуревич е заключил асистента ти.
Той взима страхотни идеи от него.
Бъдещия кмет Гуревич ще прекара вода в селото.
Трябва да ми помогнеш, Долникер, трябва!
Добре, дайте ми да ям. Да уморите човек от глад така.
Къде е? Дай го насам!
Един момент, г-н Долникер.
Не че не ви вярвам, разбира се,
но първо първия урок за публична реч.
Не, първо храната. - Първо речта. - Храната.
Речта. - Храната...
Може би малко от всяко? Малко пиле за малко реч?
Това е разумно. Но първо трябва да ви разкажа
за какво иде реч. Става ли? Така.
Имало един шохет... - Не, не, не...
...отишъл при равина и казал: Рави... И Равинът му казал:
"Auf Kaltas blaz man nicht".
На идиш звучи по-добре.
Е, ако бях на твое място,
бих се обърнал към избирателите по следния начин:
Другари, работници.
Г-н Инженер, г-н Инженер...
Не съм способен, да говоря красиви думи като вас.
Но това не са красиви думи, само брътвеж да ги зашеметиш.
Точно това е, което искаме от вас, г-н Долникер.
Може би имате някои готов брътвеж?
Нещо, което мога да прочета на хартия?
По стечение, имам с мен
статия, която написах, преди да дойда тук.
Не, не, не...
Какво следва за менюто утре?
Пуйка с чеснов сос.
Но да не е препечена. - Не, препечена.
Салата от краставици. - Бяло вино.
Компот? - Сини сливи. - Ето.
Мнение на редактора.
Ако си отворим очите за вратата, която оставихме зад нас,
през изминала година на обновление,
и ако си дадем сметка какво ни чака в бъдеще,
неизбежно възниква въпроса:
Накъде вървим?
По дяволите, това върши работа. - "Бъдещето", това е силно!
Проклятие!
Дали ще отпуснем вместо да затегнем коланите си,
или ще се гмурнем в мръсотията,
на безсмислените приказки и несъгласието,
на всички тези съдбовни въпроси,
има само един съвсем ясен и възможен отговор.
Виж стр. 5.
Казвам ти, Залман, няма да има страница 5!
4 страници са достатъчни! - Няма да има страница 5!
Ще има страница 5!
Долу страница 5! - Няма да има страница 5!
Ще има страница 5! - Няма да има...
Ще има само страница 5!
Да живее тълпата! - Долу 5!
Да живее страницата! - Давай, 5, 5...
Долу вашата листа на СР.
Със страницата напред! Бръснаря ще бъде кмет!
Да, да, да!
Страница 5 я няма пак, бръснаря е глупак!
СР, СР.
"Auf Kaltas blaz man nicht".
Обущаря е нихилист!
"Auf Kaltas blaz man nicht".
Една акула ни напада, обущаря е тази досада!
СХ, СХ... - Да живее класовото равенство!
Бръснар или обущар все е тъпанар.
...бръснар или обущар все е тъпанар.
Ще умрем ний от глад, заради бръснаря психопат.
Мога да говоря!
От Гуревич вдовеца аман. Гласувайте за Залман!
Залман доведе ни до този хал, долу тоз бръснар-нахал!
Долу, долу, долу...
Напред, назад,
цялото село да ме целунат отзад.
СХ, СХ...
Аз съм кмета!
Бях кмет и ще остана такъв, до края на живота си!
Оръжия? В убежището!
Долникер, бързо!
Не, Зеев, имам болки в гърдите.
Няма да те оставя тук!
Стой, стой! Спри!
Спрете! Арестувани сте! Вие няма да гласувате!
Малка... - Какво казва?
Срамота е да се разруши такова хубаво село...
Старият глупак, а?
Мечтател, стар грамофон, а?
Шофьор, към старческия дом!
Може би ще мога да организирам нещо там...
"Лисицата в кокошарника"
Translation ZALMEN BEHAR